Следващият.
Какъв е специалитетът, г-це Лесли?
Пържена кайма с гъби и спагети.
А от какво месо е?
Миличка, нямам представа.
Следващият.
В кабинета ми, Хенеси.
Веднага.
Значи, учениците четат глупостите в стенвестника,
и после не ядат нищо. - Но аз пиша истината.
Не бъди нагла, госпожице!
Нямаш ли нещо по-умно за правене?
Готвя се за кулинарно училище. В Париж, като Джулия Чайлд.
Достатъчно умна си за медицина, дори за право, един ден.
Защо ще си губиш времето да слугуваш над някаква печка?
Защото това обичам. - От този момент нататък,
"Училищен обяд, конфиденциално" спира.
Но рубриката е свобода на словото.
Така ще се научиш да не злоупотребяваш с нея.
Сега се връщай в клас. И един съвет...
устатите момичета не стигат далеч. Само до първата беля.
Довиждане.
Лорън. Колко дни си на ребрата. - 31.
По две дневно? - Това са 225 кг печени ребра,
172 кг лук, 123 кг картофи... - По-бавно.
Тази рецепта свърши миналата седмица. - Но аз исках да е перфектна.
Перфектността е болест. И е само в лабораторията,
не в домашната кухня.
Сега, видях,
че плачеш всеки ден от месец насам.
От лука ли е или от работата? - Тук съм щастлива, Денис, наистина!
Добивам опит и пестя за кулинарно училище.
Добре, а сега си избърши сълзите,
защото опитах ребрата и бяха невероятни. Ела с мен.
Върви с мен да поговорим. - Декстър Дюрант, гледаш ли го?
Обичам кулинария. Той продава секс и балсам.
А сега, джазово с моето люто чили.
Това е представянето на Декстър за състезанието "Звезден готвач".
Започваме с курат. - Курат?
Че кой готвач има курат? Просто кажи праз.
Това е точно от типа натруфено,
ненужно усложнено готвене, което не понасям.
Но има договор за книга с централата.
За нещастие, още не сме получили и страница.
Досега е изгонил трима, които пишат от негово име
и провали 2 издания. - Живо бедствие.
Искам да работи с някой, който прави рецепти.
Следя кулинарния ти блог, Лорън и наблюдавам работата ти тук.
От теб ще стане великолепен автор-заместител.
Денис, поласкана съм, но...
Искаме място в социалните мрежи, а твоят блог е там.
Ти отвсякъде си най-добрият избор.
Да пишеш така е неблагодарно. Освен това,
има далеч по-опитни от мен.
Оценявам го, но отказвам.
Ако публикуваме книгата, хонорарът е 25000 долара.
Доколкото зная, това ще плати
първата ти година в "Кордон бльо".
Това е мечтата ми.
Винаги съм искала да уча в Париж,
като Джулия Чайлд. - Джулия Чайлд. Зная.
Напомняш ми го всяка сутрин.
Това "да" ли значи?
Декстър Дюрант. Шеф от Бей сити.
Свежо!
Пикантно!
Да готвим!
Дами и господа, от студио 29,
в сърцето на Сан Франциско, Калифорния,
аплодисменти за вашия
шеф от Бей сити, Декстър Дюрант!
Да готвим!
И един съвет след всичката храна, която наготвихме.
Плъзгайте ножа, когато режете. Не натискайте,
нека ножът свърши всичко. И, когато се върнем,
ще излекувам страха ви от пърженето.
Стоп! Свършихме.
Страхотно, Декстър. - Знам. Благодаря ти.
Записах те на ароматерапия за следобед,
хидротерапията ти е утре сутрин,
а органичното почистване... - Без почистване.
Без почистване!
Страниците? Къде са ми страниците.
Телевизията ми диша във врата.
Виж, зает съм. С шоуто, с ресторанта.
Каналът иска да ти създаде марка. Но им трябва готварска книга.
И страниците. - Трябва да са перфектни.
30 секунди! По местата, хора.
Говоря ти като твой приятел и агент.
Не си играй на смелост с костюмарите.
Талантът никога не печели.
Ще рискувам! - И започваме!
След пет, четири, три, две...
И ето ни тук с парчета пържено пиле,
от което целият щат Кентъки
ще позеленее от завист.
Край! И свършихме!
Кени... запознай се с Лорън Хенеси,
която ще пише книгата на Декстър.
Взехте ли си бронирана жилетка?
Кевин? Къде е Кевин?
Помириши това.
Вдишай дълбоко. Опиши го.
Кориандър. - Да, знаем, че е кориандър.
Какъв му е ароматът?
На мексиканско?
Хиляди пъти съм ти казвал...
всичко в кухнята ми има профил. Кориандърът да напомня на цитрус,
на магданоз, градински чай, дори на черен пипер. Това...
мирише на асфалт. Благодаря.
Извинете ме.
Затегни колана, скъпа. Влизаме.
Декстър Дюрант, това е Лорън Хенеси,
най-добрия тестващ рецепти тук в сп. "Храна и забавление".
Не го чета. За мен то е от типа "Сузи готви вкъщи".
Но то не е за вас, шеф. То е за домашния готвач.
И аз не гледам шоуто ви. Прекалено ми е "алфа мъжкарско".
С уважение.
Избрах Лорън да ви пише книгата.
Не, не. Казах, че нямам нужда. Вие поне учили ли сте за това?
Не съм завършила още, но... - Тогава абсолютно не.
Лорън, нали? В учебните кухни работите като за научен проект.
Аз тук готвя наистина.
Даваме на читателите си нещо ценно.
Беше ми приятно,
но ме извинете, графикът ми е запълнен.
Ти си мой служител, Лорън, не негов.
Аз ръководя проекта. Ти оставаш.
Всичко ще се оправи.
Една от тайните ми съставки е кафе, прясно сварено.
То придава на чилито хубав, плътен привкус.
Колко кафе добавяте на петлитрова тенджера бульон?
Кени, искам да се фокусираш плътно тук, докато снимаме...
Извинете, но не чух мярката за кафето?
Защо сте още тук?
И къде е Кевин с новия кориандър?
Не обичам непознати в кухнята си.
Невероятно.
Невероятно чили. - Благодаря, приятел.
Да видим какво ще каже писателката.
Г-це Хенеси? Още ли сте тук при нас?
Има невероятно плътен аромат.
Намек за пикантно, без да притъпява небцето.
Кафето е италианско, много силно,
вероятно сгъстено наполовина и добавено накрая.
Информирано предположение.
Но няма как да публикуваме рецептата,
защото хората не могат да я повторят у дома,
ако не им се дадат точните съставки.
Но пък, може би точно това целите.
Джио Скапелини?
Лорън Хенеси.
Откъде ми знаете името?
Виждал съм ви из тестовите кухни и съм чел блога ви.
Благодаря.
И си мисля: тази млада жена може да пише.
Тя разбира, че храната е триумф на живота и на любовта.
А какво правите тук?
Дойдох да гледам Декстър. Един ден ще имам шоу като неговото, и книга,
а вероятно и писател-заместител като вас.
До нови срещи.
Чао.
Колко зле беше?
Не е ужасен, сам по себе си,
просто очаква всички да отговарят
на невъзможните му критерии.
Звучи ми като някого, когото познавам, а, сестричке?
Работила съм със сприхави професионалисти.
Мисля, че да пишеш вместо друг е 25% писане
и 75% бавене на деца.
Между другото, днес видях Джио Скапелини.
Страхотен е нали?
В телевизията го обичаме, а има и широка аудитория.
Миналата седмица беше сама,
а сега в живота ти има двама красавци.
Може ли да се разменим? - Единият е непоправим италианец
който флиртува наред, а другият не ме забелязва.
Разменяме се веднага. Важното за мен е
книгата да стане навреме. - А можеш ли да се справиш?
Всъщност мисля, че мога да науча нещо от Декстър.
Той готви с такава страст.
Чилито, което сготви днес, беше направо фантастично.
Тези телевизионни готвачи не са добра инвестиция
ако не ги пускаме навсякъде. - Много служебно прозвуча това.
Той взе голям аванс от нас да напише готварска книга,
а досега нищо.
Безотговорен е. - Схванах.
Ще внимавам.
Искам да отидеш в Париж, но без да пострадаш, нали?
Мога да се грижа за себе си.
Всичко ще е наред. - Добре.
Тя е готварски писател аматьор
и не разбира нищо от готвене.
Печено свинско на втора. Добави на това малко гарнитура.
Ди Джей каза, че е готина. - Тестващите рецепти са като
обучени маймуни и правят едно и също нещо, докато не умрат.
Няма да я има след седмица, повярвай ми.
Ало?
Лорън, аз съм Декстър Дюрант. Днес не започнахме добре.
Искам да се извиня. - Благодаря ти.
Не го очаквах. - Защо не дойдеш в ресторанта ми
утре надвечер? Ще пийнем и ще започнем наново.
Винаги съм искала да посетя "Вертиго", но никога няма места.
Е, това няма да е проблем. Чакам те в 4 ч.
Харесва ми, че Джулия Чайлд е завършила кулинарно училище,
когато са учили само мъже. - Случката с "Кордон бльо"
е преувеличена, да знаеш. Тези школи създават само
прехвалени кулинарни учени, роби на рецептите.
Някои от най-добрите ни готвачи са ги завършили.
"Не му мисли". - Моля?
Това е специалният ми коктейл.
Две години го разработвах.
Виж ти... смайващо.
Свеж, но с билков привкус.
Знаеш ли, много мислих за нашето сътрудничество.
Проблемът на заместващите писатели е,
че те не работят свои неща.
Научих се да готвя по чужди рецепти,
в тестовата кухня. Даже не можем...
Да проявите себе си? А не искаш ли точно това?
Да, разбира се.
Когато съм готова. След училището.
Когато натрупам опит.
"Когато, когато, когато... какво?" Какво чакаш?
Искам да напиша книгата, Декстър. - Може да се проточи с месеци.
И може да не ти пазят мястото в тестовата кухня.
Оценявам загрижеността ти, Декстър,
но реверсивната ти психология не ми влияе.
Оставам.
Свърши си практиката в кухнята и иди да готвиш за себе си.
Готви своите рецепти, със своя визия, готви за бъдещето си.
Усещам джинджифил и някакъв битер, вероятно домашен.
Ако ще го включваме в книгата трябва да го познавам.
Кажете ми за хвойната. - Няма да е в книгата, ясно?
Тези съставки са патент и не влизат в книгата.
И разговорът за книгата ме кара да не искам да я правя. Без книга.
Няма да правя готварска книга. Не. Толкова.
Да.
Глава 1. "Коктейли".
Добро утро на всички.
Накиснал си хвойновите плодчета в джин,
за да изкараш аромата им.
Това е часът на аматьора.
Представям ви...
"Не му мисли" версия 2.0.
Хайде, Декстър, опитай го.
Невъзможно. Подкупила си някой от персонала
или си се наговорила с Ерик.
Глава първа, страница първа
"Коктейли".
Удряй кепенците, Кени. Приключих.
Какво? Екипът чака.
Не мога да скапя графика.
Декстър?
Не тръгвай. Имаш подготовка за "Добро утро, Сан Франциско".
Виж, момиче, тук имаме много работа,
която зависи от Декстър Дюрант. Не я прецаквай.
Мислех, че постъпвам правилно.
Как съм се справила?
Глава 2. "Предястия".
Не е за вярване.
"Добро утро, Сан Франциско", а ти закъсняваш?
Искат да започнем с предястия като представяне на книгата.
Взех чесън и пресни домати за брускета.
Напечатах рецептата и я дадох на водещите.
Мразя тези маскаради.
Къде беше? Почваш след пет минути.
Виж торбичките под очите ми. - Беше до късно в ресторанта?
А знаеш, че трябва да ставаш рано. - Благодаря, мамо!
Боже...
Не ти е лесно. - Нямаш представа.
Чакай...
Да... Добре, може ли...
Може ли... само момент. Само един момент, моля?
Добре, хора, по местата! Излизаме в ефир.
Време е за шоу.
Добро утро, Сан Франциско.
Аз съм Рис Алигзъндър. Аз съм Кимбърли Колдуел.
Днес при нас е шеф Декстър Дюрант.
Добре дошъл. - Изглежда нашият гост
не е свикнал да става толкова рано.
Не всички са като нас. - Като нас с теб. Разбира се.
Кажете ни, шеф Декстър, какво е първото нещо, което казвате,
когато влезете в кухнята? - "Да готвим!"
Как върви ръкописът на книгата?
На практика ме изгони от кухнята си.
Не ми дава количествата на продуктите
и ме третира като асистентка, не като писател.
Сякаш не иска да я прави. - Много му зависи от това.
И на мен. - Съжалявам, не знаех,
че чакаш подновяване на договора за шоуто си.
Каналът няма да му гарантира нов сезон без тази книга.
Очаквам скоро да видя нещо написано. - На живо сме!
Имам няколко хубави, лесни рецепти.
И сигурни. Ако сте поканили специални гости
и искате да впечатлите дамата или господина, тук имам нещо за вас.
Ето. Така.
Нарежете босилека на ситно и го сложете тук.
Малко чесън, но той се смачква. Така!
Чесънът е смачкан. Слагаме и него.
Добър е за имунитета. Нали разбирате.
И сега с малко помощ от нашия приятел тук...
Сега ще почистим тук,
и пак ще се върнем.
Къде отиваш? - Ужасно. Приключих тук.
Не можеш. На живо е, а трябва и да представим книгата.
Дръж се естествено и толкова. Сега си по-симпатичен.
Благодаря.
Виж сега...
Когато нещата се объркат...
от обърканото направи брускета.
И обратно в ефир след
четири, три, две, едно.
Явно и професионалните готвачи не са защитени
от провал в кухнята. - Животът е низ от грешки.
Когато животът се обърка, от обърканото направете брускета.
Какво ще правим сега, шеф?
Другия път като дойда, мисля, че ще нося дъждобран.
Добра шега.
Когато се върнем, ще опитаме тази вкусна брускета,
но първо да се прехвърлим при Мери-Джо Олсън,
която е при човека с най-голямата колекция
препарирани котки.
И край! Да!
Хареса им. Как измисли репликата с брускетата?
Ти си гений.
Просто ми хрумна.
Нан, казвам ти, ако знаеше какви упражнения прави,
за да се преобрази. Изтощително е.
Мисля, че има друг Декстър Дюрант под всичкия този гел за коса.
Довечера ще ходя във "Вертиго"
да го накарам да работи с мен. Пожелай ми успех.
Ухае страхотно.
Тълпата беше страшна, а аз не съм свършил с ордьоврите.
Без друго ни трябва нещо за "Вкусът на Сан Франциско" утре.
Пращат ни кола в 8:00.
Това обаче е нова рецепта и малко ми се опъва.
Нещо й липсва. - Нека помогна тогава!
Разправяй, че не ти трябвам колкото искаш,
но никъде няма да ходя. Мога да ти помогна.
Видя какво направих тази сутрин.
Можеш ли да режеш картофи? - Абсолютно.
Колко точно?
Две шепи.
И може ли малко така... да отстъпиш?
Притесняваш ме. Не мога да се съсредоточа.
390 грама.
Как го правиш?
Просто виждам всичко в тегло и обем.
Сякаш числата се носят около мен и ме чакат.
Добре, две шепи, а не обяснение от две страници!
Видеото от "Добро утро, Сан Франциско"
вече е гледано два милиона пъти.
Ти си естествен пред камерата. Нещо ме порази тази сутрин...
когато блендерът блъвна и всичко се разхвърча,
реакцията ти беше много искрена и уязвима.
И после пак започна да се правиш на Декстър Дюрант.
Ще готвим ли или ще говорим? - Освен това си много добър в това,
защото го правиш и сега. - Виж! Мисля, че приключихме.
Време е да си ходиш. - Има толкова работа!
Ще се справя сам. Благодаря за помощта. Тръгвай.
Ще се справя сам. Благодаря.
Декстър...
Добре, да видим...
Декстър? Готов ли си?
Колата ще дойде скоро. Декстър?
1.8 кг лук.
Какво правиш тук?
Добро утро, слънчице.
Имаш ли други дрехи? Колата ще е тук всеки миг.
Ще трябва да отложим, Лорън, това е бедствие.
Цяла нощ работих, и нищо. - Не мисля така!
Невероятно. Какво си сложила?
Наситила си соса с нещо? - Добавих шафран и лют червен пипер.
Стори ми се, че трябва да го подсиля.
И сама ли го измисли?
Неволята учи.
Шафран. Как не се сетих!
Значи! Ще правим това всеки ден,
докато не свършим с всичките осем глави.
Хайде. "Вкусът на Сан Франциско" ни очаква.
Гениално.
Абсолютно гениално.
Глава 3. "Салати".
Приближавате "Дюрант резидънс" вляво.
Пристигнахте на местоназначението.
Декстър?
Здравей.
Подранила си.
Това място е невероятно.
Моите 4 дка рай.
Имам нещо за теб.
Заповядай.
Вкусно.
Нали? Ще ги сложа в нечия чиния за вечеря днес.
Всъщност, повечето от продуктите
за ресторанта отглеждам сам тук.
Това е тайната на моя успех. Само най-добрите съставки.
Благодаря, че дойде чак дотук.
Зная, че е досада. - Няма нищо.
Обичам града, но е хубаво да избягаш тук за малко.
Благодаря, че се намеси.
Моля? - Ами, спаси положението
с "Добро утро, Сан Франциско", спаси и картофения ми ордьовър,
а за това трябва смелост.
Благодаря.
Да влезем да измием тези неща, а?
Лавандула.
Когато отида във Франция, ще помириша оригинала.
Това е оригиналът. Хайде.
Въобще не очаквах това.
А какво си очаквала?
Тежка архитектура, кожена мебел,
много огледала.
Ще взема един душ
и почваме. Чувствай се у дома си!
Добре.
След като родителите ми се разделиха, с майка ми и сестра ми
трябваше да се справяме сами.
Мама си намери втора работа вечер. Кухнята ни беше скромна,
без хлебопекарна, без ножове от закалена стомана.
Със сестра ми Даян след училище
отваряхме хладилника да видим какво има вътре.
Знаех, че мама се връща изтощена от работа,
затова реших да помогна. Измислях ястия от нещата в хладилника.
Готвех със сърце.
Само така можех.
Храната с любов запази семейството ни заедно.
Казвам се Декстър Дюрант
и това е моята история.
Да не би тук да ходите боси?
Оставям си работните обувки на работа.
Няма по-хубаво нещо от това да вървиш из градината бос.
Нали сме на село.
Пълна свобода. Тук няма правила.
Вече се чувствам свободна. - Нали?
Искам да те попитам нещо.
По-късно, а? Искаш ли да говорим за рецепти?
Да обсъдим книгата и после ще готвим.
Яла ли си днес?
Протеиновото блокче брои ли се? - Не.
Да вървим.
На повечето хора им липсват простичките салати.
Наблъскват се с толкова много неща
и после се заливат с фабричен сос.
Но може и по-добре. - Когато бях дете,
най обичах да ям домати направо от стъблото.
Тези ги режа по-нагоре...
и оставяш малко, за да пораснат пак?
Да.
Наистина свежо.
Да наберем зеленчуци. Имам зелен боб
и късоплодни краставици.
Внимателно мием марулята,
за да не я нараним.
Обичаш този тефтер, нали?
Да, откакто бях дете.
Стига се кри зад компютъра. Ела да помогнеш.
Целината трябва да се измие.
Ще се понамокриш. Но няма да се стопиш.
Извинявай. Тук, моля. - Извинявай!
Да започваме с дресинга.
Първо разтварям солта в оцета.
Читателите ще искат да знаят точно колко сол.
Ти реши. Ти направи дресинга. - Не, не мога.
Да се сменим. Ти готви, аз ще водя бележките.
Добре съм, наистина. - Изнервям ли те?
Не. Ни най-малко.
Добре. Тайната е в съставките.
Техниката е проста. Вземи от испанския зехтин ей там.
Сега, какво ще му добавиш?
Не бива да правя това.
Рецептата е твоя... - Грешен отговор.
Ти държиш бъркалката, ти си готвачът.
Ти си вкъщи. Какво ще си приготвиш?
Ще добавя шалот и див лук.
Добре, спри сега. Шалот? Колко? И див лук - една или две лъжички?
Половин средно голяма глава шалот
и една лъжичка див лук. За да е по-лек дресингът.
Страхотно. Продължавай.
Хлябът ухае невероятно.
Гладна ли си? - Винаги.
Па почваме.
Наздраве. За Глава трета.
"Салати".
Днес свършихме много работа - 15 страници.
Като те гледам тук в тази среда
ми идват някои идеи за готварска книга.
Знаеш ли, мисля, че подходът ти е грешен.
Имиджът на мъжкар, който виждаме по телевизията.
Аз имам нещо друго наум.
Добре, щом ще си сътрудничим...
ти дължа извинение.
Казах някои глупави и обидни неща
и искам да се извиня.
Съжалявам. - Благодаря.
Оценявам го.
И тъй като сме откровени,
трябва да ти призная нещо.
Докато се къпеше днес,
намерих видеото ти за кулинарното състезание
и го изгледах. - Наистина си била като у дома си.
Зная, че не биваше, но го направих.
Съвсем различно е от онова, което имат в телевизията.
Да.
Това е дълга история, Лорън.
Още не сме започнали с вечерята.
Добре...
Искаш ли да знаеш тайната ми?
Мразя го.
Мразя "Декстър Дюрант, известният шеф".
Но публиката те възприема така.
Видеото, което си гледала, първо заснех него
и когато го пратих за състезанието, ми казаха, че за победа
ми трябва нещо "по-силово".
Баща ми все казваше,
че от мен няма да излезе нищо.
Все чувствах, че не съм достатъчно добър,
сякаш винаги разочаровам всички.
Бях помощник-келнер, имах студентски заеми
и камион за закуски, но с развален двигател.
Бях гледал Джеймс Дийн
в "Бунтовник без кауза"
Затова създадох този образ
и така се роди "Декстър Дюрант".
Презаснех клипа на следващия ден,
изпратих го и останалото го знаеш.
Значи, всичко е измислица?
Само преструвка, измама,
а сега нещата излязоха напълно от контрол.
Затова ли идваш тук?
Да се защитиш?
Да се защитя от образа, който създадох.
Както казах, на село сме и свободата е пълна.
Няма правила.
Ела, красиво е.
Няма начин. Ти си луд.
Страхотно е!
Идвай!
Глава 4. "Риби".
Включих снимки от чифлика на Декстър.
Знаеш ли, че живее в чифлик? - Ами?
Осъзнах, че има скрита страна, която не познаваме.
Затова съчетах някои от снимките, с рецепти, като пример.
Отклоних се малко от идеята... - Да, да, оценявам усилията ти.
Защо не ми ги оставиш и аз ще ги разгледам.
Липсваш ни в кухнята. Пазим ти мястото за всеки случай.
Нали? Довиждане засега.
Извинявай, че го казвам, но кой от двама ни води шоуто?
Аз или ти?
Какво става?
Рагацо е купило грешна риба.
Казах дива речна златна сьомга, а тази е от язовир.
Нямаше друго. Дива ще има другата седмица.
Освен това никой, освен публиката тук, няма да знае.
Аз ще знам. Това е основното ми правило:
"Само най-добрите продукти." Казвам го във всеки епизод.
Задължени сме към зрителите. - Той е прав, Кени.
Няма да скапя графика, за да донеса прясна риба от Аляска.
Публиката идва в 3:00 и очакват сьомга.
Една идея. Нали утре трябва да заснемем хляб,
но заготовките са готови. Нека го снемем днес?
Репетирахме сьомга за това шоу.
Трябва ни и декор, а той не е готов.
Или сьомга, или нищо.
Лорън е права, защо да губим време... - Сьомга!
Не.
Обадете се в студиото. Това няма да им хареса, Декстър.
Струваш им пари. - Вината не е моя.
Ако си управлявах ресторанта така...
Да пийнем по нещо, а?
Да се поразсееш. А е и мой ред да черпя.
Благодаря ти, Джио. Но малко съм напрегнат.
Буонасера. Лорън, радвам се да те видя отново.
Чао, бела.
За човек, който не е на заплата, той прекалено често е тук.
Харесва атмосферата. Учи триковете на професията.
Сигурно си пада по теб.
Страхотно, още един пропилян ден.
Имам идея.
Щом вече сме тук, да поработим по книгата?
Хляб. Фотоапаратът е с мен... - Не, не ми се минава
през грим и гардероб... - Не се налага.
Точно това казах на Денис. Искам те естествен.
Какво значи това? - Открит. Бос.
Миеш зеленчуци в мивката.
Хората не искат това. - Грешиш.
Това не ми звучи приятно.
Повярвай, че си разбирам от работата. Без гардероб. Само ти.
Ще бъде приятно, обещавам.
Явно си го обмислила.
Като е гарга, да е рошава.
Свали си обувките.
Чувствам се странно.
Не изглежда ли скучно?
Изглежда страхотно.
Как да помогна? Брашно.
Добре.
Благодаря. - Какво правиш?
Измервам брашното. Стига! Мерките и температурата са важни.
Не може просто да хвърлиш две шепи от това, малко от онова.
Вярно, но днес ще се учим да готвим от сърцето,
а не от везната. Като дете правила ли си Мак със сирене?
Да. - Но първата партида си направила
преди да прочетеш инструкцията. - Да, вярно е.
И какво направи? Използва ръцете си, използва очите си.
Използвала си инстинкта си да го направиш, нали?
Така мисля. - Да, а днес
ще събудим този естествен инстинкт.
В школата ще научиш науката за готвенето
но истинският готвач готви от сърцето.
Декстър, всичко това трябва да стане на рецепта
в крайна сметка, нали? - И ще стане.
Вярваш ли ми? - Да.
Затвори очи.
Няма начин. Трябва да правя снимки.
Ще правиш. По-късно.
Колкото искаш снимки. Затвори очи.
Каза, че ще е забавно.
А аз още не се забавлявам.
Ела тук.
Къде сме? Какво ще правим?
Тихо. Без въпроси. Кажи ми, когато стане 80 градуса.
Ето. Как е сега?
По-топло. - А сега?
Почти сме там.
Бива си те. Това са 79.
Сега ела тук.
Сега... Ето...
Готова ли си?
Сега ще добавя малко сол.
Сега направи езерце в купчината.
Сега в него ще налея вода
и искам да ги омесиш с ръце.
Декстър не виждам. Ще стане мазало.
Колкото по-голямо мазало, по-добре.
Време е да се поомажеш. Захващай се.
Браво.
Досега не се е стягало така.
Това са глутеновите влакна, които се слепват.
Не се бой да стиснеш. Нека ти покажа.
Чувството е страхотно. - Да.
Почти сме готови.
Ще го оставим да почине малко.
Мога ли да отворя очи? - Не.
Обърни се към мен.
Декстър, не бива.
Бива.
Глава 5. "Месо".
Всички шефове бяха там
и Денис каза, че Декстър е вече проблем
и е време да си ходи. - Мислех, че има страхотен рейтинг.
Беше добър първите три години,
но вече се срива. С Декстър се работи трудно
и още няма книга. - Напредваме, Нан.
Джио натиска здраво за таймслота на Декстър.
Ще им направим състезание, за да видим резултата.
Това не бива да излиза оттук,
но...
се говори да спрат шоуто на Декстър.
А аз мислех, че нещата вървят добре за нас.
Спри с желанието да контролираш всичко.
Нищо не е перфектно. - Сложно е.
Паднала си си по него, нали?
Не забравяй защо правиш това.
Вниманието - върху наградата. А това не е той.
Има нещо първично в желанието ни да печем месо на открит огън.
Може да е от ДНК на предците ни.
А може би напомня за татковото барбекю
в неделя следобед. - И край!
Мисля, че... - Страхотна идея!
Да сложим на грила нови пържоли.
Беше перфектно. - Да, зная!
Бонджорно, Дюрант. Как си?
Приятно ми е. - Добре изглеждаш.
Да, благодаря. - Чао.
Великолепно, нали? Хубаво е да си извън студиото.
Може ли да поговорим? - Да. Какво има?
Не ми харесва, че Джио е тук.
Задава въпроси за Кени и за художествения директор.
Мисля, че се опитва да ти отмъкне екипа.
Чува се, че ще има собствено шоу. - Шегуваш ли се?
Няма да стане! - Нямаш идея какво се говори
зад кулисите.
Да, да, харесва, харесва.
Искам декорът да е като мен.
Свеж, вълнуващ.
Харесвам това тук. Хубаво.
Преди три години, когато започвах,
топ слотът беше зает от "Домашна храна с Пеги Сю".
Помня я. Пържено пиле и качамак,
а после изчезна.
Шефовете решиха, че не е достатъчно секси,
че публиката й побелява твърде бързо.
Тогава ме поканиха като гост, после отново и отново.
Знаели са през цялото време.
Аз съм новата Пеги Сю! - Не говори така!
Ейприл откога ми говори,
но аз все упорствам.
Безнадеждно е.
Още една причина да залягаме над книгата.
Да напишем още няколко глави и да я предадем.
Няма да има готварска книга, Лорън.
Идеите ти са страхотни, наистина,
но трябва да се върна към това, в което ме бива.
Прав зад печката във "Вертиго".
Декстър... Декс!
Тръгвам си.
Как си? Тревожа се за теб.
Обичам да вляза в кухнята и да си прочистя мислите.
Това не е последното ти ястие, нали?
Какво означава за теб печеното пиле?
Празнична вечеря със семейството ми.
Баба ми помага на майка в кухнята.
Цялата къща ухае невероятно.
И пълно безгрижие.
Детство, семейство и сигурност.
Повтори го.
Детство, семейство и сигурност.
Това е същността на книгата ти. Ти ни учиш да се свържем
с детството, семейството и сигурността чрез храната.
Това е.
А за теб какво означава печеното пиле?
Нищо специално. Просто ястие от менюто
всяка неделя вечер. - Стига, сигурно означава нещо?
Ние се свързваме със семейството чрез храната. А ти?
По-добре да не стигаме дотам.
Декс, всички сме обременени от миналото,
но историята с баща ти - била е преди години.
Не е толкова лесно да обърнеш гръб.
Не казвам да обърнеш гръб, а...
да го приемеш.
Ще ти се обадя по-късно!
Здравейте, аз съм Лорън Хенеси
от списание "Храна и забавление".
Пишем статия за Декстър Дюрант.
Дали няма да мога да говоря с баща му?
Уаят почина внезапно миналата година. От инфаркт.
Не искаше да ходи на лекар. Все знаеше повече от тях.
Съжалявам, не знаех.
Декстър ми донесе цветя след погребението.
Почти не го познавах, но седяхме на дивана и той ми държа ръката.
Сладко момче.
Той не показва тази част от характера си.
Като баща си. Суров човек.
На Уаят децата му много му липсваха.
Декстър мисли, че го е разочаровал.
Разочаровал ли?
Нека ви покажа нещо.
Уаят много обичаше сина си.
Пазеше всичко, което е направил.
Уаят е бил много красив.
Много прилича на Декстър.
И много се гордееше с него.
Не разбирам.
Уаят е положил толкова усилия за това,
защо тогава не се е обаждал?
Мисля, че децата му напомняха за собствените му провали.
Мислеше, че ще са по-добре без него.
Декстър виждал ли е това? - Не. Открих го миналия месец
вън в работилницата на Уаят.
Уаят обичаше вечерите в неделя, винаги пиле.
Декстър го сервира в ресторанта си всяка неделя вечер.
Кой би запазил такова нещо?
Трябва да е било важно.
"Пожарникарско чили".
Било е важно.
Всичко тук е било важно.
Бащи и синове.
Сложна работа.
А не е трябвало.
Глава 5. "Птици".
Къдраво зеле? Сериозно ли?
Добро утро, шеф. - Писна ми от тези моди.
Миналата година беше киноа, преди това бекон с шоколад.
Това зеле е нищо за мен.
С теб съм, шефе.
Идва.
Да, тъпчи по таланта и убий гъската със златните яйца.
Златното яйце нещо е потъмняло. - И аз това чух!
Сега излизам от съвещание.
Другата седмица ще снимаш "Двубой в кухнята"
с Джио Скапелини. - И ще направят всичко възможно
да спечели той. Знаеш ли какво,
ще покажа на костюмарите, че не съм свършен.
Другият сезон... - Съжалявам, Декстър,
но казват, че ще свалят шоуто ти в края на сезона.
Какво? Не, ще ме преместят в друг ден,
ще ми дадат друг таймслот... - Рейтингът ти.
Ще го свалят?
А и бъркотията с книгата, оттам е всичко.
Декстър! Да готвим!
Да, само една минута! - Добре.
Лорън знае ли? - Сигурно.
Сестра й е шеф на маркетинга.
Не мога да повярвам. - Тези хора са змии.
Ще направя сондаж за готварския канал, за Пи Би Ес,
да видим интересуват ли се от този вариант.
Радвам се, че още не готвиш.
Трябва да ти кажа нещо. - Сигурен съм, че е така.
Какво има? - Нищо, току-що чух,
че каналът сваля шоуто ми. - Декстър!
Идвай за гримиране. - Още две минути.
Не исках да разбереш по този начин.
Не е решено още, сложно е.
Сложно е, че с Нан сте знаели през цялото време?
Току-що научих. - Да, сигурно.
Още не е късно. Само чуй къде съм била.
Имам идеи. - Наистина?
Имаш идея, каква изненада!
Писна ми от идеите ти, и от книгата,
и от тази връзка. Приключих.
Декстър... опитвах се да те предпазя.
Мислех, ако напреднем с книгата... - Не, искаше да направиш нужното,
за да постигнеш своето.
Това е билетът ти за "Кордон бльо".
Аз съм нищо. - Не е вярно.
Готови ли сме? Защото аз съм.
Да вървим, хайде.
Някой си е легнал късно.
Виж си очите. - Натрясках се в ресторанта.
Отиде до 2:00.
Време е за шоу.
Да готвим.
Тук ще засадя артишок.
Нещо здраво, нещо сигурно,
на което да разчитам. Махам билките и зеленчуците.
С толкова свободно време за какво са ми те?
Декстър, трябва да говорим.
Няма за какво. Казах ти вече!
Защо си дошла тук?
Декстър... чуй ме.
Измислих го. Как да уловим магията.
Магията? Че къде виждаш магия?
Като готвихме тук, беше най-хубавата храна в живота ми.
И не липсваше магия.
Защо книгата е толкова важна за теб?
Защото мисля за теб и няма да позволя да направят с теб това.
Искам да ти покажа нещо.
Направих няколко примерни глави.
Преди всяка рецепта, слагаме история за семейството
и за детството ти. "Готвене от сърцето".
Тази книга ще бъде същността ти, Декстър.
А кой съм аз? Вече не зная.
Какво е това?
Баща ти го е направил.
Баща ми? Как...
Отидох и говорих с жена му.
Тям ми показа албума и ми го даде.
Пълен е със снимки и истории за семейството ти.
Ще изградим книгата около него.
Това си истинският ти.
Не мога да повярвам, че го е запазил.
Разкажи ми историята.
Пожарникарско чили и печено пиле.
Баща ми само това можеше да готви.
Аз се качвах на стълбичката
и го гледах, отстрани печката.
Това беше едно от нещата,
които наистина споделяхме.
В онези дни, в онези мигове,
ние бяхме семейство.
А сега от него ми остана само това.
Баща ти много те е обичал.
Понякога хората не знаят как да покажат любовта си
и го правят тайно, с албуми и снимки,
и истории, който оставят след себе си.
Наистина ме е обичал.
Винаги си бил добър за него. Повече от добър.
Не зная дали мога да го направя.
Ще го направим заедно.
Довери ми се.
Дами и господа...
Дами и господа.
Дами и господа,
Добре дошли на специалното издание на "Двубой в кухнята"!
Как се чувстваш?
Нервен.
Развълнуван. Притеснен до смърт.
Всичко това. - Искаш ли си якето?
Мисля да пропусна.
Дори като влизаш?
Или естественият аз, или нищо, нали?
А и всичко, което искам, е тук.
Чук, чук, чук! Чакат те на сцената.
Страхотна посещаемост.
На каквото и да те подложат там, не изперквай!
Благодаря, Нан, но не аз имам нужда от окуражаване.
Къде е Ерик? Трябва вече да го облечем.
Казах му да не идва.
Той е най-добрият ти асистент. - Не ми трябва друг, освен теб.
Глава 7. "Паста"
Дами и господа,
добре дошли на специалното издание на "Двубой в кухнята"!
Днес набираме средства за приют за бездомни.
Отборите са съставени от главен готвач и помощник-готвач.
Съставките са подбрани от местни готвачи.
Време е да видите състезателите.
В синьо, любимият на всички,
Декстър Дюрант!
И в червено, неговият опонент,
напористият Джио Скапелини!
Тази есен Джио започва
собствено кулинарно предаване "Пастата на Джио".
Готвачи... време е да отворите кутиите!
Домати.
Розова вода.
Паста! - Елдена паста.
Паста! Паста!
Направили са го нарочно.
Гъби митаке, царска салата, градински чай...
Бакла... - Джио е израснал с паста.
Той живее и диша паста. - Това го знаем.
Цялото състезание рекламира Джио.
Очаква се да изгубим. Мислиш ли, че случайно са избрали паста?
Добре, защо тогава не трепериш от страх?
Защото ти си с мен.
Вярвам в теб. Ти си готвач.
И нека ти кажа. Акцентът на Джио е фалшив.
Той е от Синсинати, не от Сицилия.
Наистина? - Да, една вечер се напихме заедно
и той напълно забрави за акцента.
Джио Скапелини е същата конфекция,
каквато е Декстър Дюрант.
Готвачи, имате 60 минути
да подготвите тест меню от пет ястия.
Късмет.
Пуснете хронометъра... сега!
Да не мислите, че имате време за приказчици?
Босилекът си е босилек, глупачке! - Щом казваш!
Взех гъбите...
Солта е тук.
Те са като Фред и Джинджър.
Харесва ми, това, което виждам тук.
Без сложни храни, без кули от продукти,
просто и обикновено готвене, като у вас.
Добре, права си.
Паоло, трябваш ми на грила.
Гъбите загарят. - Изцеждам пастата.
Затова бог ти е дал две ръце. Върви, върви.
Декстър, те вече имат две ястия, а ние нито едно.
Не се тревожи, просто готви.
Какво ти става, а?
И... спрете хронометъра!
Готвачи, оставете ножовете.
Време е за... изненадата.
Изненадата? - Добавихме три съставки,
които трябва да включите в главното си ястие.
Охладено пиле, сладолед "Дулче де лече"
и стръкове лакрица.
Това е лудост. - Късмет!
Пуснете хронометъра... сега!
Пилето...
Какво ще правим? - Бях планирал цялото меню.
Ще се справим. - Как?
Добре, ти си на 11 години
и стоиш пред хладилника у вас. Какво ще наготвиш?
Хайде, нещо.
Нищо не измислям. Помагай, моля те.
Ти какво би направила?
Сега. Стапяме сладоледа,
добавяме розова вода, правим лакрицата на пюре
сотираме шалот и див лук и правим сос.
Прекрасна добавка към пилето. - Харесва ми.
Това е първата ти рецепта. - Да!
Харесвам това, което виждам тук.
И всичките пръсти си стоят на ръцете й.
С тази жена шега не бива.
Знае какво да прави с пилето.
И... спрете хронометъра!
А това...
е любимата ми част от шоуто.
Благодаря.
Какво да опитаме първо?
Отбор Декстър, гризините ви са върховни.
Да направиш квасен хляб за 60 минути
е амбициозно, но вкусно.
Отбор Джио,
вашето "пиле под капак" беше просто и съвършено.
Градинският чай и чесъна под кожата,
направо се възхитих.
Моето пиле беше чудесно опечено отвън,
докато не го разрязах. Дойде ми сурово.
Не знаех, че е състезание по суши, шеф.
Съдии, взехте ли решение?
Да.
Отбор Декстър, отбор Джио...
За изключителната им, но открита
употреба на съставките и за най-добрата храна,
която съм ял от месеци, връчваме трофея на двубоя на...
отбор Декстър!
Невероятно.
Шеф Декстър, шеф Лорън, поздравления.
Благодаря.
Знаеш защо спечелихме, нали?
Защото сме най-добрите? - Защото работихме като екип.
Не бих могъл да се справя без теб!
Прекрасно. - Мило.
Глава 8. "Десерти".
Добре написано, хубави мисли и разработка,
хубави изображения. Някак си успяла да му влезеш в съзнанието.
Влязла си в сърцето му. Поздравления, Лорън.
Ще я публикувате? - Да!
Не само ще я публикуваме, но решихме да подновим договора му
за още два сезона. - Страхотно.
Рейтингът на "Двубой в кухнята" скочи до тавана.
В Туитър пише за химията между вас. - Приятелките ми искат да знаят
как си опитомила Декстър Дюрант.
Надяваме се да останеш при нас.
Не искаме да отиваш в "Кордон бльо". Имаме големи планове за теб.
Все още искам да стана главен готвач.
При цялото ми уважение,
защо искаш цял живот да слугуваш над някаква печка?
Такива възможности не се появяват често.
Помисли си. Бъдещето ти тук е безгранично.
Прекрасно. Страхотна е.
Здравейте, всички! Ти тръгвай.
Благодаря за търпението.
От името на "Храна и забавления" ви благодаря, че сте тук.
Тук сме да представим най-очакваната готварска книга за сезона.
Моля, посрещнете Декстър Дюрант.
И ти трябва да си там с него.
Няма нищо.
Трябва да благодаря на много хора,
които работиха по проекта.
Зная, че отне много време,
но ще се съгласите, че си е струвало.
И, разбира се, нищо от това нямаше да е възможно
без помощта на един много специален човек,
Лорън Хенеси.
Тя не само направи тази снимка, но и тества
и написа текста за всяка рецепта.
Тя не е само писател-заместител,
тя е ангел.
Та спаси живота ми.
Не пропускай и секунда от това.
Кой е казал, че литературата е по-добра от живота?
Бих желал да направим само
още една промяна, преди да я публикуваме.
Мисля, че светът трябва да знае, кой всъщност написа тази книга.
Може ли да поговорим за малко?
Денис ми предложи договор за втора готварска книга.
Страхотно. - Мислех, че ще си по-усмихната.
И двамата го избягваме, но да поговорим за "Кордон бльо".
И аз си мислех за това.
Тази вечер е празник за теб
и за всичко, което си искал.
Успяхме и то великолепно, бих казала.
Но сега е мой ред.
Учебната година започва през септември.
Заминавам за Париж следващата седмица.
Знаех, че така ще стане. - Наистина ли?
Ще бъдеш невероятна и може би един ден
ще ми позволиш да готвя в твоята кухня, шеф.
Благодаря ти.
Кой да повярва, че Декстър ще направи от теб градинарка?
Ще ми липсваш.
Всичко тежко за мен ли остави?
Не е лесно да стегнеш багаж за две години.
Ще отминат като миг.
Има почивни дни, лятна ваканция.
Ще си говорим по "Скайп".
Мислиш ли, че правя най-голямата грешка в живота си?
Мога да забавя отиването си с една година.
Това е мечтата ти, Лорън. Сега знаеш, че имаш
сърце и душа на шеф. - Благодарение на теб.
Страх ме е, Декс.
Ще се справиш.
Училището е само началото на пътя.
Искам да съм тук, с теб.
Няма да застана на пътя ти, Лорън.
Целият свят те очаква.
Готова ли си?
Мерси.
Мон кафе? Екскюзе... Кафе? Моля!
Вашето кафе, госпожице?
Какво правиш тук?
Липсваше ми и взех творчески отпуск.
Искам да пътувам, да си припомня френската кухня.
Липсваше ми. - Липсваше ми толкова много.
Трябва да опиташ това.
Направо невероятно.
Не. - Не?
Добре.